BASERT PÅ EN SANN HENDELSE
COUNTY WATERFORD, IRLAND 1780
IFØLGE LOVEN ARVER ELDSTE SØNN FAMILIEGODSET
OG DE YNGRE SØNNENE ARVER IKKE NOE
OG MÅ TA PRESTEEMBETET ELLER FINNE EN ARVING
80000 mål i Cork. Og også 80000 mål dyrkbar mark.
Det er utmerket fiske. Oldefaren satte ut fisk i elva.
Og ytterligere en eiendom i vest. 60000 mål.
Men der vil man jo ikke bo.
- Var det bråk med yngste bror? - Det var en vanære.
Han fortsetter å få bidrag selv om han har presteinntekt.
Og han klager over at faren en gang lovte ham et landsted.
- Lady Dunne er visst gifteferdig. - Er hun ikke usedvanlig stygg?
Jo, men ikke eiendommen hennes.
- Hva gjør du denne gangen? - Vent og se.
- Du er så forutsigelig. - Nei da.
Mine damer og herrer, dette er Bortførelsesklubben.
Ikke noe å frykte, frue. De er ute etter arvingene.
Vi er gentlemen ført sammen av nødvendighet.
Vårt mål er hinsides kritikk og våre handlinger svært ærerike.
For vinduet.
- Mr Cunningham! - Miss Mary Nugent.
- Jeg håper å bli din ektemann. - Jeg forbyr deg å ta ham, Mary!
Det vil ikke skje henne noe mens hun bestemmer seg, sir.
Hør på din far!
- Strålende, unge mann. - Takk, sir Myles.
- Jeg ble nesten bortført selv. - Nesten?
De forvekslet meg med en annen.
- Due? - Vaktel.
Kjeltringer!
- Hent hestene! - Vi har ikke drukket portvin ennå.
- Ingen blir vel skadd, Strang? - Jeg vet ikke. Skal vi drøfte det?
Hørt slik frekkhet. Lykke til!
Hver eneste gang. Du skyter alltid i taket.
- Jeg syns det tar seg godt ut. - Overrask meg neste gang.
Kanskje det.
- Du kommer aldri unna! - Jenta er tilbake ved daggry.
Hjelp meg!
Kom tilbake!
Hvordan gjør Cunnigham det, tro? Tror du at han? Du vet?
- Han skal bare fri til henne. - Kvinner vil ha action, ikke ord.
- Du taler som en sann jomfru. - Kunne tatt henne tre ganger nå.
Var det slik sjarm du ødslet på jenta vi bortførte for deg i fjor?
- Hun var bare ikke min type. - Så hun var ikke i slekt med deg?
- Du har ingen ring selv, Delaney. - Hvem?
Hvem ler du av? En gang til.
Hva er galt? Er det din bror?
Han truer med å frata meg underholdet.
- Han vil at jeg skal bli prest. - Du, prest?
Mine herrer, mr Cunningham har en kunngjøring.
Mine herrer! Skål for damen som skal bli min kone!
- Det var et godt valg, Mary. - Lurer på hva far vil si.
Det er ikke mye han kan si når du er mrs Cunningham.
Godt sagt. Din tur, prestemann!
- Ikke gjør det, Mary! - Takk, sir Myles.
Et av klubbens raskeste frierier. Samtykke på 1 time 22 minutter.
Da tenker jeg ikke på månedene med intens flørting i Waterford.
Dere må ikke glemme at forberedelsene er alt.
Vi har ikke regler for moro skyld. Mr Strang!
Knust vindu, skudd i taket... Tre guinea i bot.
Mr Knox?
Snusdåsen.
Lever den tilbake. Ti guinea i bot.
Vi er ikke tyver. Vi må unngå myndighetene.
Vi er jo menn av ære!
Alle ugifte menn kommer fram. Hvem blir nestemann?
Mine herrer... Mr Byrne!
Som du vet, Anne, er det deg mr Power vil treffe.
La Catharine snakke med ham. Hun liker hans selskap.
- Jeg tror ikke at han blir lenge. - Hvis hun ber ham på lunsj, så.
Hagen er vakker nå. Syns du ikke, mr Power?
Hadde du hage i koloniene?
Klipp ned eføyen rundt vinduene. Det hindrer utsynet mot elva.
Lukk opp, Anne!
- Går vi på veddeløp på lørdag? - Jeg forhandler ikke med deg!
Og jeg snakker ikke med den fryktelige mannen.
Mr Power! Så hyggelig å se deg. Igjen.
- Står det bra til, miss Anne? - Alt går bedre når jeg ser deg.
Du stråler jo. Du vil sikkert leve lenge.
- Du er altfor snill. - Mr Power liker hagen.
- Liker du blomster, miss Anne? - Jeg liker å presse dem.
Jeg legger dem i en strustikke til all saften er borte.
Og de er helt flate.
Jeg håper jeg får se samlingen.
Lord Ormonde har en musikalsk aften i neste uke.
- Jeg vil gjerne ha ditt selskap. - Mine døtre kommer gjerne.
- Ja, eldstesøsteren også. - Utmerket.
Jeg tar dem med på veddeløpene på Blessington på lørdag.
- Hvis du vil gjøre oss selskap. - Mr Power har vel annet å gjøre.
Det er ikke noe jeg heller vil, miss Anne, -
- enn å gå på veddeløp med deg. Og din søster.
Blir du til lunsj, mr Power?
Når min tur kommer, blir det ikke noe damesal-tøys.
Hun sitter over skrevs på hesten, og når vi når det trygge huset...
- Har hun forelsket seg i hesten. - Takk, Teeling.
- Bortførelsesklubben slo til igjen. - Bra for dem.
- Nugent-jenta er litt av et varp. - Hun skal være temperamentsfull.
- Hent en kurv til, William! - De bortfører vel ikke koner også?
Flaks, Byrne. Ingen brødre. Hun og søsteren arver alt.
Ikke glem å dyrke faren. Han er gambler. La ham vinne.
- Du må få hans velsignelse. - Han vil spise av hånden hans.
- Du er heldig. Hun er vakker. - Har du spionert litt?
- Jeg vil bare hjelpe. - Bra, Knox. Hva vet du om henne?
Hun bodde hos moren i London inntil nylig, da moren døde.
Eiendommen er svært stor, og hun liker moderne musikk.
Den tyskeren, vet du.
Så snakk om musikk, og ikke snakk om døde mødre.
- Det er vel en slags plan. - Du har ingen sjanse i de klærne.
Damer liker velkledde herrer.
Mine herrer, en skål for den nye herren av Glasscrossan.
Herregud, der er hun.
- Er det henne? - Akkurat.
Hun er sikkert sjarmerende.
En stor formue, Byrne.
Ikke le for raskt. Den ekte ligner sikkert på Knox.
Så lenge hun har 80000 mål, blåser jeg i utseendet.
Godt sagt.
- Det kan jeg leve med. - Jeg sa jo at hun var vakker.
Hold øye med faren, Knox. Kommer han, så innled en samtale.
Stol på meg, Byrne.
- At du bryr deg med ham. - Han er harmløs.
- Hvem er hun sammen med? - Ikke tenk på det, Strang.
Du skal bare få meg til å ta meg godt ut.
Det er ingen pene herrer her. Selv hestene ser bedre ut.
God ettermiddag, mine damer.
- Hva gjør du, Anne? - Jeg flørter.
Har du ikke lært noe? La ham søke ditt blikk.
- Ikke bare gi dem det de vil ha. - Ikke snu deg.
Det er to ekstremt kjekke herrer som kommer denne veien.
- Miss Catharine Kennedy? - Ja?
Vi har møttes før. I London.
Ja, i Covent Garden.
- Tilgi meg, men jeg kan ikke... - Du har sikkert glemt det.
Jeg heter Garrett Byrne. Det gleder meg å treffe deg igjen.
- Dette er min... tjener, Strang. - God dag, mine damer.
- Min søster, Anne. - Gleder meg.
- Liker du veddeløpene, miss? - Jeg er ikke glad i gambling.
- Og det er visst det viktigste. - Hva bringer deg hit?
Min far har en hest i løpene. Han sier at det muntrer ham opp.
Vanligvis pleier en sukkerbit og en god børste å hjelpe.
- Jeg snakket om min far. - Og jeg snakket om min.
- Har du en hest i løpet, mr Byrne? - Ja. Vil du se den?
- Strang, vis henne "Dashing Boy". - "Dashing Boy"?
- Ja, "Dashing Boy". - Ja visst.
Miss!
Tilgi at jeg vitset om din far. Jeg føler med ham.
Men når jeg er i dårlig humør, finner jeg trøst i musikken.
- Er du glad i musikk? - Ja, absolutt.
Jeg liker en lang kveld med pianoforte.
Der er den.
- "Pride of Wicklow" står det. - Ja, det er det offisielle navnet.
Men i Byrne Hall kaller vi den "Dashing Boy".
- Og det står at eieren er... - Bare en trykkfeil.
- Fin og blank i pelsen. - Jo, men det er ikke du.
- Betaler ikke herren din godt? - Nei.
Jo da, mr Byrne er en svært sjenerøs arbeidsgiver.
Reagerer han ikke på at du går kledt som en tigger?
- Ser du ned på vanlige folk? - Utseendet sier mye om folk.
En som har selvtillit trenger ikke å kle seg som en påfugl.
Enkelte har altfor stor tro på seg selv.
Jeg liker spesielt godt Brandenburger-konsertene.
Det er mitt yndlingsstykke.
Jeg hørte nylig Bachs sønn dirigere konserten i London.
Sønnen! En virkelig talentfull familie.
- Kjenner du hans senere verk? - Jeg foretrekker de tidlige låtene.
Siste veddemål!
Vi får håpe at hellet bedrer din fars humør.
- Spiller du, mr Byrne? - Bare når noe viktig står på spill.
- Som hva da? - Jeg snakket ikke om penger.
Så snilt å berge meg, mr Power. Jeg begynte å kjede meg.
- Plager han deg, miss Anne? - Ikke så mye som du plager meg.
Overse ham. Han er ingen herre. Bare en tjener med stort selvbilde.
Hadde ikke damen vært her, skulle jeg brukt pisken.
Da kan det gå utover deg.
Tilgi min tjener. Han kan være en ren plage.
Nå begynner løpet, Power.
En glede en treffe deg igjen. Jeg håper at vi møtes igjen.
Power står til høyre for faren. Har tjent en formue på sukker.
Vant sin første plantasje i spill.
- Er han min rival? - Nei, han er ute etter den yngste.
Vi kan si til sir Myles at vi ikke trenger flere forberedelser.
La oss drikke oss fulle, gutter.
- Er han her? - Hvem?
Herren som du har satt opp håret for.
- Fin musikk, ikke sant? - Du lengter vel etter utlandet?
- Det var bare arbeid og svette. - Mest andres, vil jeg tro.
- Ikke la Anne erte deg, mr Power. - Gleden hun får av det, -
- unner jeg henne gjerne.
Mine damer og herrer! Vi skal nå spille første sats...
- Lykke til! - Av Brandenburger-konsertene.
- Hva er galt? - Jeg kan ikke.
- Hva? - Brandenburger-konsertene.
- Så? - Det er hennes yndlingsstykke.
- Kom igjen, Byrne. - Beklager.
- Vi har ikke tid til dette. - Det er hennes yndlingsstykke.
- Ikke gjør det! - Ikke gjør det mot meg!
Det er din bortføring. Sett i gang.
Mine damer og herrer!
Takk.
Mine damer og herrer! Det er Bortførelsesklubben!
- Det taket ble nylig pusset. - Beklager. Ikke noe å ta på vei for.
- Vi vil ikke skremme noen. - Sitt ned.
- Vi er herrer som av ren nød... - Du er jo Teelings lillebror!
- Målet er aktverdig. - Du er det!
Sitt ned, sir.
Du gråt bestandig, husker jeg.
Bare bli sittende.
Så tar vi det vi vil ha uten at noen blir skadd.
- Lille Timothy! - Hold opp straks!
- Hvor tar de meg? - Hvorfor tror du at de vil ha deg?
- Jeg tror hun liker deg. - Det skal hun gjøre.
Hvorfor tror du de er etter meg?
- Det kan være hvem som helst. - Så hvorfor forfølger de meg?
Stille!
Hvem tror du at du er?
- Du godeste. - Miss Catharine Kennedy!
Jeg vil bli din ektemann.
Du?
Du tar meg ikke! Hold opp! Sett meg ned!
Skal vi si ti guinea?
- Det gikk jo bra. - Ja, ikke sant?
- Hva slags sted er dette? - Det er et trygt hus.
- Jeg vil bare snakke med deg. - Du vil like mr Byrne.
- Han er en fin fyr! - Unna!
Takk, Knox. Jeg overtar herfra.
Miss Kennedy!
Mine herrer! Ønsk miss Catharine Kennedy velkommen!
En skål for vår gjest. For miss...
Anne Kennedy!
- Hvor gammel er du, barn? - Jeg er 21.
Hun er 17.
Å ta jenter under 18 er imot klubbreglene, Strang.
Dine regler, sir Myles, ikke mine.
Reglene har tjent klubben i godt over 50 år.
Før den unge damen tilbake nå, og be familien om unnskyldning.
Nei, det gjør jeg ikke.
James Strang, du er utvist fra klubben.
Nå går jeg.
Den som blir værende her i huset, opphører også å være medlem.
Før begge de to damene tilbake.
Sir Myles!
- Jeg har en sjanse hos henne. - Vi opererer på kanten av loven.
Hvilken side vil du være på?
Jeg beklager, sir Myles.
Mr Byrne! Tillater du alle dine tjener å oppføre seg slik?
- Jeg er ingen tjener. - Han er ikke det.
Iblant tviler jeg på om han er en gentleman.
Men det jeg kan si med sikkerhet, er at han er en stor drittsekk.
- God kveld, sir. - Jeg må ha brevpapir.
Ha en rytter klar om ti minutter. Og hent Kennedy.
- Han har lagt seg, sir. - Så vekk ham.
- Men, sir... - Vekk ham!
Måtte du ydmyke meg slik? De visste ikke at jeg ikke var 21.
- Forstår du hva denne klubben er? - Mr Byrne har anstrengt seg-
- for å få treffe deg. - Han er bare ute etter pengene.
- Begge to? Er det noen som leter? - Få dette til statsadvokaten.
- Det må leveres omgående. - Statsadvokaten?
Ja, jeg kjenner ham litt. Han kan muligens hjelpe.
I mellomtida sender jeg ut lokale soldater.
- Vanlige regler gjelder? - Bra.
Da har dere frist til soloppgang.
- Nervøs, Garrett? - Ser jeg nervøs ut?
- Nervøs, Strang? - Nei, Enten går det eller ikke.
- Ti guinea på Byrne. - Hold presten edru.
Dette bør ikke ta lang tid.
Han hadde knapt forberedt seg.
Hun ble forferdet da hun så ham. De skal jo bli henrykt.
- Du ble henrykt. - Garrett Byrne er sjarmerende.
Selv om jenta avviser ham, vil han føre henne trygt hjem.
Hva med Strang og den andre? Han eier ikke respekt for reglene.
Skal du ikke ønske meg lykke til?
- Så du er en gentleman nå? - Like mye som du er en lady.
Miss Kennedy...
Jeg kan bare unnskylde for min oppførsel i kveld.
Men siden vi møttes-
- har jeg ikke tenkt på mye annet enn ditt vakre ansikt.
Din englelike stemme og din tidløse skjønnhet.
Spar meg for smigeren.
- Hva er din årlige inntekt? - Hva?
Jeg er sprek, og dyktig.
Og jeg har hørt at jeg er ganske kjekk.
Jeg skal ikke herse med deg.
Jeg skal prøve å gjøre deg lykkelig.
- Kan du ikke gjøre bedre? - Enten liker du meg eller ikke.
La meg gi deg et hint.
Du er yngste sønn, og arver ikke. Har du en livrente?
Og hvor stor er den?
Som du har forstått, ber jeg om din hånd i ekteskap.
Og ekteskapet er hellig, en åndelig forening.
Ekteskapet er ren forretning, og jeg vil ikke bli snytt.
- Jeg vil forbedre min posisjon. - Min bror vil ikke skuffe deg.
Hvis din eldre bror frir til meg, kan vi kanskje diskutere.
- For et latterlig frieri. - Har du fått så mange?
Ditt var iallfall usedvanlig dumt. Særlig etter en slik bortføring.
- Skal jeg heller lyve? - Hvorfor dro du meg hit?
- Jeg liker utfordringer. - Du har truffet din overmann.
Jeg dro deg ikke hit. Du ville komme.
- Og nå vil jeg hjem. - Sikkert?
Ja.
Greit.
- Du glemmer kjærligheten. - Elsker du meg?
Vi har møttes i fem minutter. Hva sa jeg for å fenge deg slik?
Det var ikke det du sa, men måten du sa det på.
Men du var ikke imponert over innholdet i samtalen?
Jo, jeg var betatt av dine ord.
Betatt? Hva i vår samtale betok deg?
Dine skarpe betraktninger. Ditt lune vidd.
Jeg bare smigret deg med min latter, mr Byrne.
Trodde du at godt utseende og overfladisk sjarm skulle hjelpe?
Det er sant at jeg må søke en kone med midler.
Men det er også sant at da vi møttes, -
- følte jeg en viss spenning mellom oss.
Som om jeg hadde møtt en beslektet sjel.
Kan du oppriktig talt si at du ikke følte det samme?
Jeg følte ikke noe slikt.
Da skal jeg ikke plage deg med mer snakk om ekteskap.
Ved daggry vil du bli eskortert tilbake til Glasscrossan House.
Kanskje du vil prøve å føle seg som hjemme til da.
Pater Byrne, antar jeg?
Rødjakker!
Soldater! Utenfor! Fort!
Lås døra! Kom igjen!
- Vekk presten. - Våkn opp!
- Det er visst ikke din kveld. - Jeg skal redde deg, Anne!
- Blir jeg aldri kvitt ham? - Bakdøra!
Lukk opp! Bryt opp døra!
Kom tilbake, Anne!
Nei, det er min hest. Ta denne.
- Ned av hesten, Anne! - Nei. Jeg vil ikke reddes av ham.
Sjekk disse dørene.
Bli stående!
Jeg skulle eskortere deg hjem.
Jeg etterlater ikke min søster i hendene på den idioten!
Ikke skyt!
Ta Doyle's Pass. Lykke til!
Rødjakker!
Hjelp! Vi er her!
Her!
Det er Knox.
- Miss Kennedy! - Takk.
- Hyggelig av deg å bli med oss. - Kan han finne oss, kan alle.
Jeg skjøt en av dem. Traff ham i skulderen.
- Hva? - Hva tenkte du på?
Hvis jeg ikke hadde gjort det, ville han ha drept deg.
- Forstår du hva du har gjort? - Jeg hadde ikke noe valg.
Hestene må få vann.
- Holder du vakt, Knox? - God idé.
Ser jeg rødjakkene, plystrer jeg tre ganger.
Anne! Vi kan ikke bli med dem. De er farlige.
- Jeg kan passe på meg selv. - La oss føre dem hjem.
- Det er ti års straff for kidnapping. - Ingen er noensinne blitt siktet.
Ingen er blitt angrepet av soldater før heller.
- Men mr Power har... - Mr Power!
Er han mitt livs eneste frier? Det blir vel andre?
- Ikke sant? - Jo, selvsagt.
Hvorfor ikke reise til Italia? Gjøre en stor reise.
- Man kan ikke kidnappe sin kone. - Kone? Hun hater deg jo!
Hun bare tror hun hater meg. Jeg trenger bare litt mer tid.
Kom igjen!
Du holder Anne med selskap, for der hvor hun er, er søsteren.
- Er du sikker? - Nei.
Jakte på en gjeng slubberter gjennom tre fylker!
- Jeg er forhørsdommer. - Du kan ikke beordre mine menn.
- Slett ikke for en slik tullesak! - Jeg har statsadvokatens støtte.
- Lord Fermoy er min venn. - Jeg blåser i-
- om du så er venner med erkeengelen Gabriel!
- Du har ingen rett til... - Statsadvokat lord Fermoy!
Mine herrer.
Mr Byrne!
Hvis du er en gentleman, kan du prøve å overtale min søster.
Tror du virkelig at jeg vil at dere skal blandes inn i dette?
Vil du få din søster til fornuft, så la henne få viljen sin.
Etter en dags tid går hun lei og vender gladelig hjem igjen.
Synd du ikke viste ditt kjennskap til kvinnens tenkesett i går.
Kom. Vi har ikke tid til dette.
Resten av mine menn står til din disposisjon innen en time.
- Vi skal få dine døtre hjem. - Jeg står i gjeld til deg, sir.
BELØNNING PÅ 100 GUINEA FOR BYRNE OG STRANG
Spre dere!
Alt klart!
- Liker du hesten min? - Ja.
- Det var en gave fra min tante. - Virkelig? La meg gjette.
Når hun dør, overlater hun formuen til deg.
Og hun har dessverre dårlig helse.
Miss Kennedy!
Minn meg på at du er sprek og har fått høre at du er kjekk.
- Og jeg sa nei. Jeg må være gal. - Kommer an på hva du mener.
- Du er så forutsigelig. - Forutsigelig?
Ja.
- Nei da. - Jo.
- Nei. - Jo. Hva gjør du?
- Farvel. - Hva gjør du?
Nei, Strang!
Hva i alle dager sa du til ham?
Der!
Hvor er de?
Strang!
- Hvordan føltes det? - Ganske spennende, miss.
Unnskyld meg.
Du skulle holde henne med selskap, ikke brekke nakken.
- Hvordan går det med henne? - Ikke så verst.
Stopp! Hvis noen rører seg, skyter jeg.
- Legg ned våpenet. - Hva gjør du, Catharine?
Jeg tar deg med hjem. Kom deg opp på hesten!
Jeg drar ikke hjem.
- Miss Kennedy! - Stopp, Strang!
Den er for sterk!
Miss Kennedy! Det våpenet går lett av.
- Byrne! - Jeg beklager.
Hold deg unna ham! Bort!
Idiotiske lille fjols, hva har du gjort?
- Jeg trodde at du var død. - Bare gå.
- Hora prøvde å drepe deg. - Det var et uhell.
Du er min venn. Mor deg litt med henne nå, så skal jeg...
- Nei, Byrne. - Kom deg bort, ditt udyr!
Kom deg bort!
Nei, Anne!
Miss Kennedy?
- Alt i orden? - Jeg beklager.
Kan du stå oppreist?
Send dem sørover, mot Delgany. En bonde så dem passere i morges.
Da er det neppe sant. Bønder er fødte løgnere.
- Og idoliserer Bortførelsesklubben. - Det hjelper å sette fyr på huset.
Vi skulle hatt flere menn som ham. Da hadde vi ikke mistet Amerika.
Takk.
- Hva har skjedd? - Hvor er Knox?
- Han er borte. - Hva har skjedd med armen din?
Vi gjør som du sa, Strang. Arklow er nærmeste havn.
- Vi seiler derfra til Italia. - Skal vi til Italia?
Ikke dere.
Jeg ba Strang underholde deg for å få mer tid med din søster.
Jeg innser nå at min kurtise er håpløs.
Hva gjør vi med damene? Vi kan ikke bare forlate dem.
- Noe nytt om den skadde soldaten? - Han har feber.
- Men såret er neppe dødelig. - La oss håpe at han blir frisk.
Selvsagt.
Men hvis han skulle dø, blir det mindre sympati-
- for dem som er ansvarlige for drapet.
Vi har en herre her som ble ranet utenfor Gorey.
To menn til hest sammen med to unge damer.
Vi kan ta dere med til Arklow.
- Vil dere ha vår beskyttelse dit? - Ja.
- Mr Knox! Jeg har sett deg før. - Det tror jeg ikke, sir.
Jo, det er jeg helt sikker på. Da oberstens mann ble skutt.
Han pleies nå i Enniskerry. Jeg jakter på kjeltringene.
Jeg skal informere obersten om at den skadde soldaten er død.
Du sørger for at det er korrekt, så får jeg deg trygt ut av landet.
- Jeg vil ikke forlate landet. - Du har ikke noe valg.
Irionisk, ikke sant? Skal du slippe unna med drapet, -
- må du kverke ham.
- Tomt? - Ja.
- Dere har fått husly for natta. - Og tørre klær.
- Dere ser svært... - Spar oss for komplimentene.
Jeg vet hvor falske dere er.
Miss Kennedy?
Jeg beundrer din søsters mot.
Hun er bare ung, sta og dum.
Hun har visst like mange feil som meg.
- Hvordan er armen, mr Byrne? - Fin.
Får jeg se på den?
- Beklager. Såret må vaskes. - Det er hjemmebrent!
Det er enda bedre.
Har jeg fortalt deg hvordan jeg fikk såret?
Nei.
Jeg passet mine egne saker da en halvgal kvinne skjøt meg.
- Jaså? - Hun siktet på hjertet.
- Det var flaks at jeg overlevde. - Kanskje du har et lite hjerte.
Kanskje det er vanskelig å treffe.
Miss Kennedy!
Bortførte du meg for å hjelpe din venn også?
Trodde du virkelig at jeg ville gifte meg med deg?
At en velstående dame kunne være interessert i deg?
Anne! Hvor er du?
Mr Power er ivrig etter å få dine døtre hjem.
- Han vil knytte bånd til familien. - Har du noe imot det?
Han liker min yngste datter, men hun gjengjelder ikke følelsene.
For mange år siden ville jeg gifte meg med en ung dame.
Men før jeg fikk fridd, ble hun borført av en klubb.
Han hadde ikke noe å tilby henne fortsett fra ungdom og sjarm.
Men hun giftet seg med ham.
Hadde faren handlet annerledes, ville hun nå vært lady Fermoy.
Statsadvokatens hustru.
Rødjakker! Kom deg opp, Byrne! Våkn opp, miss Anne.
- Vi tar bakdøra. - Det er ingen bakdør.
Hvordan våger du å bære Satans verk her?
Jeg forsikrer deg at det er med god grunn.
- Bruker man våpen i Herrens verk? - Jeg søker rettferdighet.
- Og det hører vel til ditt kall? - Ja visst.
Da hjelper du meg å ta skurkene som er ettersøkt for soldatdrap.
Og kidnapping av to søstre.
- Drap? - Ja.
Jeg har grunn til å tro at de er her.
Da hadde jeg lagt merke til det, ikke sant?
Ja, selvsagt.
- Du har ikke sett eller hørt noe? - Nei, ingen ting.
Men det står fire hester bundet utenfor veggen her.
Er det et mirakel? Kanskje det er et syn?
Herre, hva har jeg gjort? Jeg lot dem søke tilflukt her.
- Hvor er morderne? - Må Gud tilgi meg.
Gjør de motstand, så skyt dem. Men unngå den yngste jenta.
Ok! Følg meg, stille.
Stopp!
- Er det flere utganger? - Nei.
Du får din belønning i himmelen.
- Det er ingen her nede! - Gå ned, mr Power!
Gå!
- Lukk opp døra! - Slipp oss ut!
Der borte!
Ved høyvann i morgen tidlig. Det kommer en båt i kveld.
- Og dere? - Vi tar en vogn i morgen.
- Går det en i kveld? - Vi tar en vogn i morgen.
Byrne og Catharine er ute og spaserer.
Unnskyld meg! Vil du spise middag med meg?
Strang er oppriktig i sin beundring for din søster.
Hvis du sier det, så.
- Jeg trodde hun gjengjeldte det. - Nei.
Det er ingen grunn til å tro at Anne setter ham særlig høyt.
Hun lurte kanskje på hvordan det er å kysse en gentleman.
Jeg forstår.
Har du noensinne lurt på det?
- Tror du at jeg er av marmor? - Tilgi meg for at jeg trodde det.
Jeg skal vel ikke tro at du ikke har noen beundrer i hele London?
Det var en gang en gentleman som var svært oppmerksom en tid.
Han var yngste sønn, sjarmerende, men uten arv.
- Hva skjedde? - Han var også ambisiøs.
Han fikk en sjanse, og tok den.
Nå er han svigersønn til en jarl.
Ikke la én ulykkelig hendelse styre resten av ditt liv.
Det er nok lurt å avvise pengeløse lykkesøkere som meg.
Men ikke la det kvele varmen i ditt hjerte.
- Skulle det bety noe for deg? - Jeg vil se deg lykkelig.
Jeg har aldri hørt noen snakke italiensk før. Si noe til meg.
Jeg har medynk med dem som ikke har sett ditt ansikt.
Hvor golde må ikke deres drømmer være.
- Så vakkert. Hva betyr det? - Hva?
- Hva betyr det? - Det er bare et italiensk ordspråk.
- Men hva betyr det? - Det betyr faktisk:
Kelner, gi meg en bolle av dine beste syltede egg.
- Det blir en fin dag i morgen. - Ja.
Dere får en rolig seilas.
Ringhiera malferma.
- Så romantisk. Hva betyr det? - Vaklevorent rekkverk.
Stitichezza.
- Adelskvinne? - Forstoppelse.
Rrimo piano.
- Første etasje. - Hold opp!
Maniglia della porta. Dørhåndtak.
Letto.
Seng.
- Strang lærte meg bare italiensk. - God natt, mr Byrne. Strang!
- God natt, miss Kennedy. - God natt.
- God natt, miss Kennedy. - God natt, mr Byrne.
Catharine?
God morgen.
- Har dere sovet godt? - Brukbart.
- Har dere sovet godt? - Nei, jeg har ikke sovet mye.
Det var leit å høre.
- Kan jeg få snakke med deg? - Vær så god.
- Under fire øyne. - Jeg er sulten og vil heller spise.
- Er du lykkelig, miss Kennedy? - Du vet svaret på det.
Ellers hadde du ikke spurt. Det passer ikke å ta det nå.
Vi får ikke flere sjanser. Er du lykkelig?
Nei, jeg er ikke lykkelig.
- Kan du forandre på det? - Ja.
Så du tror at etter noen få dager har du lært å kjenne meg?
Nei. Jeg vet bare at det jeg føler ikke kan måles i timer.
- Kanskje det kan måles i sølv. - Tror du virkelig det?
Det spiller ingen rolle. Det er ikke noe du kan gjøre.
Jeg elsker deg, Catharine.
I mange år har jeg trodd at jeg kanskje skulle si det, -
- og mene det.
Og nå gjør jeg endelig det.
- Du forstår ikke. - Hva da?
- Du kan ikke spørre om det. - Jeg elsker deg.
- Jeg må gifte meg rikt. - Elsker ikke du meg?
- Jeg kan ikke elske deg! - Hvorfor ikke?
- Jeg kan ikke elske deg fordi... - Hvorfor, Catharine?
Fordi jeg har bedratt deg. Dere alle.
- Hvordan da? - Det fins ingen arv, ingen penger.
Huset tilhører mr Power. Det samme gjør alt annet.
Far har spilt bort alt. Det er ingen ting igjen.
- Når? Hvordan har han? - Anne, det er mer.
Og det er enda verre.
Da far ikke hadde noe igjen, gamblet han med deg. Og tapte.
Du er lovt bort til mr Power.
Så nå vet du det, mr Byrne. Nå vet du det.
Det spiller ingen rolle.
Jeg vil gjøre alt for at du ikke skal være ulykkelig.
- Gir du meg den sjansen? - Jeg...
Gjør du det?
Jentene mine! Mine kjære døtre!
Hun vet det.
Indisponert? Hva betyr det? Har du ikke kustus på dem?
Anne kan være svært sta. Catharine er mer forståelsesfull.
Jeg vil ikke ha noen som forstår. Jeg vil forstå for oss begge.
- Anne tar sikkert imot i morgen. - Jeg er ingen gjest, Kennedy!
Jeg er din datters forlovede. Og du er min leieboer.
Hvis du vil bli boende i huset, åpner hun neste gang jeg banker!
Hvordan kunne du holde det fra meg? Hvordan kunne du?
Jeg var redd at du skulle gjøre noe forhastet. Rømme med Strang.
Det ville jeg ha gjort. Han er den vakreste mann jeg har møtt.
Får jeg komme inn?
Mr Power søker deg igjen, Anne. Vær så snill!
Det er i din egen interesse at du er imøtekommende mot ham.
Du er bare interessert i deg selv! Du har ødelagt vår framtid.
Hvilke sjanser har vi nå til å bli lykkelige?
Jeg forstår din bekymring, men det er utelukket.
Jeg har grunn til å tro at klubben er oppløst.
- Å fengsle dem fører ikke til noe. - Tvert imot, sir.
Det blir en advarsel for andre.
Vi kan ikke forandre fortida.
Ikke la disse to gutta betale for det som skjedde mellom oss.
Du har mitt ord, sir. De skal ikke få sitte lenge inne.
- Takk. - Farvel. Hils Margaret.
- Orden i salen! - Garrett Byrne og James Strang.
Grunnet vitnenes sjenerøsitet blir dere ikke tiltalt for mord.
Men dere er skyldige i kidnapping av to unge damer av god familie.
Og for å ha forsøkt å tvinge dem til ekteskap.
Tvungen bortførelse er en avskyelig forbrytelse.
Det blir ikke lenger tolerert.
Retten dømmer dere til fengsel i Dublin.
Og deretter skal dere føres til et rettersted.
Hvor dere skal henges.
- Må Herren vise dere nåde. - Alle reiser seg!
En ung dame vil treffe deg, sir.
Vær så god.
Mr Power...
Far ga deg min hånd, men jeg samtykket ikke.
Jeg er villig til å samtykke på to betingelser.
Først at du gir min søster en medgift på 5000 guinea.
Og dernest at du løslater Byrne og Strang.
Den første betingelsen innfrir jeg gjerne.
Men de to forbryterne kan bare berges av en kongelig benådning.
Og jeg har ikke slik makt.
Når de er løslatt, gifter jeg meg med deg. Men ikke før.
Miss Kennedy!
Det er opplagt at din søster har knyttet seg til Byrne.
Og jeg forstår at du har lignende følelser for Strang?
Det er mine betingelser.
- Folk blir ofte benådet like før. - Ja, av statsadvokaten.
Som dømte oss.
- Undres om det er smertefullt? - Det kommer an på bøddelen.
En god mann gjør det på et blunk, mens en dårlig trekker det ut.
- Da får man leve lenger. - Man kan se etter gamle kjente.
Hva ville du sagt til Anne hvis hun hadde vært her nå?
Jeg ville spurt hva hun var dømt for.
Det spiller ingen rolle. Enten liker de deg eller ikke.
Ja, men du likte jo henne?
- Hva ville du sagt til Catharine? - Ingen ting.
Jeg ville sett henne inn i øynene, tatt hennes hånd.
Du kan alltids ta min hånd.
- Kan du snakke oss ut av dette? - Nei.
Det trodde jeg ikke heller.
Pass dere litt!
- Ta til høyre ved klokka. - Hvilken klokke?
- Takk, sir Myles. - Det er flere dere må takke.
Denne veien, porten er stengt!
Det er en vogn som venter. God tur!
- Cunningham! Hvor skal vi? - Til et bedre sted enn dere var.
Skynd dere. Mary vet ikke at jeg er ute.
- Hvordan er ektestanden? - Kom igjen!
Gentlemen!
Dere føres til det skipet som seiler til Amerika.
Kommer dere tilbake, blir dere hengt.
Miss Kennedy blir med meg.
Du kan ikke forhandle nå.
Du vil ha oss bort, men ikke se oss død.
- Jeg reiser ikke uten henne. - Det ante meg.
Her er skjøtet på to små tobakksplantasjer i Virginia.
Da kan dere late dere resten av livet.
- Hvor er mitt? - Men dere reiser alene.
Jeg lovte å få dere ut av landet. Dere bør vise takknemlighet.
Miss Kennedy blir med meg, ellers reiser jeg ikke.
Hele landet er ute etter dere. Det er deres eneste sjanse.
- Hun kan komme etter. - Hvorfor gjør du dette, Power?
- Hva får du ut av det? - Jeg er lei av dette maset.
- Skyt dem. Det fortjener de. - Kom dere ut i båten, ellers...!
Knox!
Hvor mye betaler han deg? Nok til å dø for?
Jeg skal gifte meg med Anne. Hun har gitt sitt samtykke.
- Hun vil aldri elske deg. - Jeg får mange år på å prøve.
Jeg trodde du var annerledes. Det trodde jeg virkelig.
Ikke gjør det. Jeg arrangerte redningen.
Tenk på oss, Strang. Anne og jeg sammen.
Får barn, lager barn.
Strang! Du har slått ham. La ham leve.
Byrne!
Vent på meg! Vent på meg!
- Vi må finne Catharine. - Og Anne.
- Nei, hun gifter seg. Kan du ri? - Jeg rir bedre enn han svømmer.
- Anne, kom fort! - Hva er det?
- Kom!
- Mr Byrne. - Catharine.
Jeg har ingen penger, ingen utsikter, jeg er på flukt.
Og jeg forlater landet uten å vite hva jeg skal gjøre.
Vil du gifte deg med meg?
Ja. Å ja!
Skriver du til meg?
Jeg ettersender tingene dine.
Farvel, Catharine. God tur!
Glem Power. Det er deg hun elsker.
Går det bra med deg?
- Farvel, Anne. - Farvel, James.
Du kan ikke bli her, Anne.
Power skulle aldri ha vært ditt problem. Jeg beklager.
Din mors venner i London vil gi deg husly.
- Og hva skal det bli av deg? - Jeg får bo hos min søster.
Det blir en lettelse å bli ferdig med alt.
- Miss Anne Kennedy, du... - Strang.
Miss Anne...
Miss Anne Kennedy, du ser på...
Du ser på en som vil bli din ektemann.
Ja!
- Farvel, Anne. - Farvel, far.
- Hvor er vi, Byrne? - Bare et par timer fra havet.
- Ja, men hvor er vi? - Hvor er vi, Strang?
- Ikke spør meg. Jeg fulgte deg. - Mener du alvor, Strang?
- Du er så forutsigelig. - Nei da.
- Jo. - Nei, det er jeg ikke.
Hva gjør du, Strang?